L'altre dia vaig veure un trosset d'una entrevista de fa anys al director de cinema Paul Thomas Anderson, un dels grans cineastes nord-americans de l'actualitat, una espècie d'Orson Welles que mai no hagués tengut problemes de pressupost i que sempre hagués gaudit del favor i el suport dels productors i de la crítica. El director de Boogie Nights hi deia, en aquella entrevista, coses òbvies però no per això menys sàvies i importants. Per exemple, hi explicava que a les escoles de cinema hi regna una mentalitat esgarrifosa –el comentari valia per aleshores però segur que continua valent per ara–, una mentalitat que du a menysprear a l'engròs les pel·lícules de gènere. (Matisem: les mal anomenades pel·lícules de gènere, perquè totes les pel·lícules són d'un gènere o d'un altre, o en contenen ingredients.) Paul Thomas Anderson, que va deixar l'escola abans d'acabar els estudis, parlava d'un professor de guió que, el primer dia de classe, va entrar a l'aula i va dir que l'alumne que fos allà amb l'esperança o les ganes d'escriure Terminator 2 ja podia fotre el camp. Deixant de banda que Terminator 2 és una obra mestra –«a flawless masterpiece», una obra mestra sense error ni màcula, en paraules de Kingsley Amis–, i deixant de banda també que el bon professor és el que sap que no hi ha millors virtuts que la versatilitat tècnica, la pluralitat d'interessos i el no dogmatisme estètic, la cosa és que la història del cinema està precisament plena de pel·lícules extraordinàries que ho revolucionaren tot i que excel·liren en tot a partir dels patrons i els codis de tota mena de gèneres: el thriller d'intriga, el terror, el noir, l'acció, el western, la comèdia... Com és sabut, aquest menyspreu pels gèneres encara és més agut en la literatura. ¿Aquesta novel·la té un misteri o algun fenomen sobrenatural o un crim? Idò és de gènere i, per tant, segur que és menor. Encara hi ha qui pensa que les novel·les són només paraules i idees. Ho poden ser, però a mi cada vegada em semblen més importants –com a lector i escriptor– els arguments. Importants, vull dir, com em semblen importants –un motiu i un pretext, una concreció de realitat i una pedra de toc tècnica– les pomes de Cézanne o els McGuffins de Hitchcock. Un dia em faré una targeta personal d'aquestes i hi faré posar: «M'agrada quasi tot, però sobretot els thrillers i els bodegons».
Thrillers i bodegons
15/07/23 0:29
También en Opinión
- Estas son las portadas de la prensa rosa de hoy
- Una vecina de Palma: «Me estafaron más de siete mil euros y ahora el banco no se quiere hacer cargo»
- Cambio de tiempo en Mallorca para el fin de semana
- Descubre el truco de la piña para alejar a las cucarachas de tu casa
- Esto es lo que debes hacer para retirar un nido de avispas de forma segura
Sin comentarios
Para comentar es necesario estar registrado en Ultima Hora
De momento no hay comentarios.