Llegeixo l'òpera prima, de títol llarguíssim, de Margalida Roig Sureda, una historiadora especialitzada en l'estudi de la memòria democràtica. Tanmateix el títol s'ho paga, perquè ho diu tot: Les malalties als centres penitenciaris de Mallorca durant la Guerra Civil i la postguerra 1936-1943 (Lleonard Muntaner Editor, 2024). No cal dir que Margalida Roig obre una línia d'investigació poc tractada, si més no a Mallorca. Esperem-ne nous treballs. Al cap i a la fi, tot i l'esforç del Partit Popular a través de Vox per desvirtuar la realitat d'aquells fets, òbviament criminals, les publicacions que hi fan referència es multipliquen. Adia Edicions ja deu haver fet arribar a les llibreries Felanitx, de l'entusiasme a la por, d'Aina Adrover Oliver, amb pròleg de Bartomeu Mestre. Del mateix Mestre vull citar un article documentadíssim a VilaWeb, sobre la figura d'Antoni Mus Caballero, empresari i humanista, home d'esquerres, pare d'Antoni Mus López, l'escriptor... Però tornem a Les malalties als centres penitenciaris. Quantes persones emmalaltiren, moltes de les quals moriren, a les presons a causa de la brutícia, de les xacres contagioses, de la manca d'atenció mèdica...? Quantes ho feren de debilitat per falta d'una alimentació mínimament decent? I de malalties mentals o purament de tristesa? Escriu la historiadora: «Durant els anys de guerra, les malalties infeccioses foren les més abundants, tant en homes com en dones, i aquestes atacaren, sobretot, la via respiratòria, el sistema digestiu i la pell (···) A la postguerra, les de transmissió sexual augmentaren, així com les mentals: trastorns neurològics i posttraumàtics». Tocant a la brutor, puntualitza: «La presència constant de polls, lladelles i paràsits de tot tipus provocaren brots epidèmics que no sempre podien controlar-se». I de les rates què ens en diu...? Doncs que en cantar els presos en formació el Cara al sol, les rates els passaven per damunt els peus. Va contar-li un dels arrestats a la presó provincial, dita també dels caputxins. «Rates així... No és cuento això!» Extrec de la introducció les paraules d'un altre pres, el científic Odón de Buen: «Todo el edificio estaba lleno de chinches, hasta la enfermería y la cocina (···) ni una sola vez en el año que estuve preso vi que se empleara en limpiar y sanear tanta porquería como había acumulada». Aquests flaixos em remeten a altres que n'acreixen la misèria moral, de l'època. Amb motiu d'acomplir-se el vint-i-cinquè aniversari de la consagració episcopal del bisbe Miralles, els presos l'obsequiaren amb una col·lecta dinerària. Va ésser el novembre de 1939, de manera que hem de considerar-la un impost, el de la por o de la servitud. Els presos emmalaltien d'inanició, els fills vestien d'esquinçalls i heus aquí que el senyor bisbe parava la mà. Realment no es pot caure més baix. Franco també en va rebre, d'obsequis dels presos. Sense anar més enfora, els dels caputxins costejaren una placa de marbre amb l'últim comunicat de guerra. Ja sabeu: aquell que diu «en el día de hoy, cautivo y desarmado» etcètera. Aquella generació vençuda pel feixisme va ésser sotmesa a totes les humiliacions possibles. I va emmalaltir (i sovint morir) a les presons. Margalida Roig Sureda ens ho recorda. Ara, precisament ara, quan el Partit Popular, a l'empara de Vox, ha anunciat que derogarà les lleis de memòria.
Malalties i memòria
Palma19/04/24 0:30
También en Opinión
- Estas son las portadas de la prensa rosa de hoy
- Una vecina de Palma: «Me estafaron más de siete mil euros y ahora el banco no se quiere hacer cargo»
- Cambio de tiempo en Mallorca para el fin de semana
- Descubre el truco de la piña para alejar a las cucarachas de tu casa
- Esto es lo que debes hacer para retirar un nido de avispas de forma segura
8 comentarios
Para comentar es necesario estar registrado en Ultima Hora
Evidentment, els hi demanes arguments i entren en shock….Paracuellos!!
RafaLa història és caparruda per molt que la vulguin desfressar i, el que va passar, a una i altre banda, s'ha de saber,sense revanxisme,però amb un mínim de respecte a la memòria.
VirotArguments? Em pot donar el nom d’una víctima de dretes a Mallorca, que justifiqui quasi 2.000 assassinats comesos pels feixistes/sublevats entre 1936-1940? Gràcies.
ca de bouEm pot dir el nom d’una il·legal presó Republicana per dissidents polítcs, pas previ al seu il·legal judici i posterior assassinat/afusellament, de la Mallorca de la II República i la guerra civil? Gràcies.
BàmbolOtro con lo de Camboya... es que no tenéis argumentos y tenéis que inventar consignas para tener algo que decir. Sois personas huecas, vacías, ignorantes, la memoria es para todos, no hay buenos ni malos, no podéis apropiaros de la historia y contarla a vuestro gusto. En 1978 se cerró esta página de la historia, no había vencedores ni vencidos, pero ahora resulta que los perdedores de la guerra quieren ser los vencedores 85 años después su final...
Memòria, memòria i més memòria perquè l'oblit és l'element bàsic de la impunidad. Per això deroguen les lleis de memòria històrica. I ja en poden fer de coses: Espanya és el segon païs en més desapareguts del món després de Camboia! I això que després del cop feixista hi ha hagut centenars de guerres al món i fins i tot la segona guerra mondial.
En las cárceles republicanas y en los gulags se daban las mismas condiciones, infecciones, enfermedades, etc., que sólo atribuye a las del franquismo. Los asesinados durante la ilegal II República se merecen las mismas consideraciones y respeto que profesa a los del otro bando. Si precisan detalles del porqué califico de ilegal al gobierno que se implantó el 14 de abril estaré gustoso en ilustrarlos. Quedan patentes sus ansias de revivir las penurias que conlleva una guerra civil, que costó más de un millón de muertos.
Que tío más cansino…